Rajoles ceràmiques en relleu
![](https://www.dissenyhub.barcelona/sites/default/files/styles/exhibition_field_thumb/public/exhibition_field/mcm_3555.jpg?itok=NpUnWg6Y)
Leonetto Cappiello. Agua de Solares. Plafó ceràmic, vidriat i tubat. 1925-1936. Fábrica de Mayólica y Azulejos Francisco Lahuerta. Museu de Ceràmica de Manises.
![](https://www.dissenyhub.barcelona/sites/default/files/styles/exhibition_field_thumb/public/exhibition/253.jpg?itok=VCOVmtBV)
Fábrica de Mayólica y Azulejos. Francisco Lahuerta. Plafó ceràmic, vidriat i tubat. 1927. Fábrica de Mayólica y Azulejos Francisco Lahuerta. Museu de Ceràmica de Manises.
![](https://www.dissenyhub.barcelona/sites/default/files/styles/exhibition_field_thumb/public/exhibition_field/mcm_3557.jpg?itok=ymkydSF8)
Jean d’Ylen. Fernet-Branca. Plafó ceràmic, vidriat i tubat. 1928-1936. Fábrica de Mayólica y Azulejos Francisco Lahuerta. Museu de Ceràmica de Manises.
Els plafons o cartells ceràmics van ser un altre suport publicitari molt popular. València en fou un gran centre de producció, sobretot del 1910 al 1940. Rajoles de pasta blanca, de 15 x 15 cm, eren decorades amb la tècnica del tubat, és a dir, amb un cordó d’argila que separa els vernissos pintats i atorga un cert relleu a la imatge representada. La resistència del material en permetia la ubicació exterior, especialment a les façanes de les botigues, des d’on la brillantor dels vernissos i els esmalts contribuïen al seu objectiu: atreure l’atenció dels vianants. Productes d’alimentació, begudes alcohòliques i aigües de taula hi són els més anunciats. Una gran part dels plafons procedeixen de la Fábrica de Mayólica y Azulejos Francisco Lahuerta de Manises, que en produí entre el 1925 i el 1939.